‫- לוס אנג'לס -‬
‫חמש בבוקר.‬
‫אני במיטה ישן.‬
‫והטלפון מתחיל לרטוט, ‬ ‫אומר לי שיש לי הודעה בפייסבוק.‬
‫אז הרמתי את הטלפון, ‬
‫הסתכלתי עליו, וכתוב שם, "היי, ‬
‫יש סרטון חדש באינטרנט, ‬
‫ואני חושב שאולי תרצה לראות אותו.‬
‫- 'ג'ון גרין' -‬
‫אני חושב שזה לוקה הזה שאתה מחפש."‬
‫אז זה תפס את תשומת לבי, ‬
‫ואני חושב, "נהדר.‬ ‫עוד סרטון של הריגת חתול".‬
‫- אני חושב שזה הלוקה הזה שאתה מחפש -‬
‫זה פותח דפדפן.‬
‫אני רואה סרטון, ואני לוחץ על "הפעל".‬
‫- שפיכות הדמים הכי טובה -‬
‫בסרטונים הקודמים, ‬ ‫האובייקטים על המיטה היו חתולים.‬
‫בסרטון הזה, זה היה בן אדם.‬
‫- אזהרה: מאוד גרפי! -‬
‫ואני כזה, "מה לעזאזל?"‬
‫בשלב זה, אני ער לחלוטין, ‬
‫הלב שלי דופק.‬
‫אני מיד קופץ מהמיטה, ‬
‫רץ למחשב ומדליק אותו.‬
‫ "יאללה, מחשב. קדימה."‬
‫- אתחול הושלם... -‬
‫עכשיו אני צופה בזה במסך הגדול שלי, ‬ ‫ויש לי מסך מלא.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫- לאס וגאס -‬
‫בדיוק התעוררתי...‬
‫- באודי -‬
‫וג'ון גרין שלח לי קישור של פייסבוק.‬
‫- תראי את זה -‬
‫ואני כזה, ‬
‫- דיאנה ת'ומפסון‬ ‫הידועה בשם 'באודי מובאן' -‬
‫ "מה לעזאזל מתרחש?"‬
‫לא ידעתי מה... אני...‬
‫אני אפילו לא יודעת מה לומר.‬
‫ובכן, אמרנו להם שזה יקרה, ‬
‫והם לא האמינו לנו.‬
‫ועכשיו אנחנו מסתכלים על אדם מת.‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫הייתי שוטר במשך יותר מ-23 שנה, ‬ ‫וזו פעם ראשונה שראיתי משהו כזה.‬
‫סיפור מעוות שממשיך להתעוות...‬
‫פקידת קבלה פתחה את הקופסה ספוגת הדם‬
‫ומצאה רגל כרותה.‬
‫את מה שהם ראו, ‬ ‫הם מתארים כמשהו מתוך סרט אימה.‬
‫זה מישהו שמצליח להוציא לפועל‬ ‫תכנית מתוכננת היטב.‬
‫כלומר, זה מתפתח כמו סרט "סלאשר".‬
‫הוא בבירור היה מישהו‬ ‫שרצה את צורת הפרסום המשונה הזו.‬
‫והוא למעשה העלה דברים לאינטרנט.‬
‫מה ראית בסרטון?‬
‫היו רגעים בלתי ניתנים לתיאור.‬
‫לאיש הזה אין הרבה חברים.‬ ‫לא הרבה שצצו, בכל אופן.‬
‫...אויב הציבור מספר אחת.‬
‫כמה קשה יהיה לאתר אותו?‬
‫כמה האדם הזה מסוכן?‬ ‫כמה אנשים צריכים להיזהר‬
‫ברחבי העולם?‬
‫טוב, הוא אמן תחפושות. הוא אוהב...‬
‫...ייתכן והוא התחפש לאישה.‬
‫אינטרפול הוציאו צו מעצר כלל עולמי‬
‫על רצח מדרגה ראשונה.‬
‫הערב‬‫, ‬‫ יש האשמות‬
‫שהמשטרה התעלמה מראיות ברשת לגבי מוח מעוות.‬
‫והוא אפילו העלה סרטונים מזוויעים‬
‫שלו לכאורה מענה והורג חתולים.‬
‫הסרטון נקרא, "מטורף 1, דוקרן 1".‬
‫הסרטון מתחיל עם בחור שקשור למיטה.‬
‫ואז...‬
‫האדם... החשוד סוג של...‬
‫בודק מה קורה איתו, אתה יודע, ‬
‫מלטף קצת את הפנים שלו, מראה לו קצת חיבה.‬
‫והחשוד מרים עכשיו את המצלמה.‬
‫אנחנו רואים את פניו של הקרבן, ‬
‫ואז זה עובר לזווית אחרת.‬
‫אז החשוד מגיע.‬
‫יש לו משהו ביד, ‬
‫כלי חד כלשהו, משהו שנראה כמו דוקרן, ‬
‫והחשוד מתחיל לדקור ולדקור, ‬
‫והדקירות לא מפסיקות.‬
‫הן ממשיכות וממשיכות.‬
‫ואחרי כשמונה דקות, ‬
‫אחרי כשמונה דקות ועשר שניות, ‬ ‫יש כלב, מוצג גור קטן.‬
‫זה כלב שחור ולבן קטן.‬
‫וזה פשוט ממש עצוב ו...‬
‫אתה מתחיל לתהות, ‬
‫איזה מין אדם‬ ‫יכול לעשות דבר כזה לאדם אחר...‬
‫ו...‬
‫קשה לצפות בזה.‬
‫ו...‬
‫שאר הסרטון... קשה לתאר אותו.‬
‫זה רודף אותך.‬
‫- זה יותר מדי. -‬
‫- אני מנסה להתרחק מהמחשב -‬
‫אז צפיתי בסרטון במלואו, ‬
‫פעם אחר פעם, ‬
‫כנראה 20 פעמים באותו יום.‬
‫אבל בכל פעם שצפיתי בו, ‬ ‫מסיבה מסוימת, המוח שלי...‬
‫לא רוצה להאמין שזה נכון.‬
‫אז התחלנו לעשות‬ ‫את מה שאנחנו עושים בדרך כלל.‬
‫התחלנו לנתח את סרטון הרצח, ‬ ‫וניסינו לחפש מידע‬
‫כדי שנוכל להגיד, "כן, זה לוקה".‬
‫- בכנות, איני יכול לצפות בו! -‬
‫- אתה חייב כדי לאשר בבקשה! -‬
‫- אני אסתכל כשהילדים ילכו לישון! -‬
‫אז, דבר ראשון, זה סגנון בנוסח לוקה.‬
‫החשוד מלטף אותו, מראה לו קצת חיבה.‬
‫מאוד דומה לסרטוני החתולים.‬
‫כי זה מה שלוקה עשה.‬ ‫לוקה הראה חיבה לקרבנות שלו.‬
‫השיר שמתנגן ברקע...‬
‫הוא שיר שנקרא "אמונה אמיתית".‬
‫- השיר נשמע מוכר? -‬
‫לוקה השתמש בשיר הזה בעבר‬
‫בחלק מהמונטאז'ים שהוא העלה ליוטיוב.‬
‫- אני מבינה‬ ‫גם אני ממש אהבתי את השיר הזה פעם... -‬
‫ללא ספק היינו מודאגים‬ ‫לגבי האדם שהוא הרגע הרג.‬
‫אבל למה הכלב?‬
‫מה קורה עם הכלב?‬
‫בכלל שלא תפסנו אותו על סרטוני הרג החתולים, ‬
‫התחלנו לחשוב שהכלב הוא מסר אלינו.‬
‫"התחמקתי מזה, ואני עושה את זה עכשיו.‬
‫וזה... אני מתקדם לבן אדם.‬
‫הכלב הזה פה רק בתור מחווה לעבר שלי."‬
‫ומסר אלינו, אתה יודע?‬
‫ "לכו תזדיינו."‬
‫אז עכשיו, ‬
‫אני יודע שזה לוקה.‬
‫אני אפילו לא צריך לראות אותו.‬ ‫אני יודע שזה לוקה.‬
‫הבעיה שנתקלנו בה הייתה שלא יכולנו להוכיח‬
‫את הכתובת שבה זה קרה.‬
‫אנחנו יודעים שהוא היה בטורונטו‬ ‫כשהוא צילם את סרטוני הרג החתולים, ‬
‫אבל לא ידענו אם הוא שם עכשיו, ‬
‫ולא ידענו אם הסרטון צולם שם.‬
‫אז, אין לנו סמכות שיפוטית.‬
‫אז מבחינת המשטרה, מבחינת החוק, ‬
‫זה האינטרנט, אתה יודע, שטויות.‬
‫אז הקשר היחיד שהיה לנו היה עם הבלש שלנו‬
‫במשטרת טורונטו.‬
‫אז יצרנו איתו קשר.‬
‫- דחוף!!!! -‬
‫"בדיוק נתקלנו בסרטון החדש הזה.‬
‫רואים שם גופה.‬
‫אנחנו די בטוחים שזה לוקה‬ ‫שביצע את הפשע בסרטון.‬
‫אני צריך שתסתכל."‬
‫- סליחה ששלחתי לך את זה: -‬
‫ואני חושב, "נהדר, הוא יעשה משהו".‬
‫- משטרת טורונטו -‬
‫אז עכשיו בשלב זה, ‬ ‫אני חושב שעשיתי כל מה שיכולתי.‬
‫במוקדם או במאוחר, יהיה מבזק חדשות‬
‫לגבי כך שנמצאה גופה.‬
‫הגדרתי התראת גוגל.‬
‫אז היינו מתוחים, חיכינו למשהו.‬
‫חיכינו להתראה...‬
‫כלשהי על הרדאר.‬
‫עובר יום. אין תגובה.‬
‫פשוט ישבנו שם ואמרנו, ‬
‫"טוב, לא היו חדשות עדיין". "כבר יש חדשות?"‬
‫ "למה הם לא מצאו גופה עדיין?"‬
‫לא ידענו מה הוא עומד לעשות, ‬
‫ז הרגשנו שהייתה לנו פצצה מתקתקת בידיים, ‬
‫ורצינו לעצור אותה.‬
‫- טורונטו, קנדה, ‬ ‫לאס וגאס -‬
‫- 47 ש', 3,993 ק"מ‬ ‫48 ש', 4,038 ק"מ -‬
‫אני מפחדת למוות. "הוא ירדוף אחרי עכשיו?‬ ‫הוא יודע מי אני.‬
‫איפה אני עובדת."‬
‫זה היה מבעית.‬
‫התחלנו לחשוב... טוב, אני התחלתי לחשוב, ‬
‫אולי סרטון הרצח לא צולם בטורונטו.‬ ‫הוא יכול היה להיות מצולם בכל מקום בעולם.‬
‫ואז נזכרתי...‬
‫בסרטון שצולם שלושה חודשים קודם לכן, ‬
‫לפני שהרצח התרחש.‬
‫לוקה אהב לצלם סרטונים על עצמו.‬
‫הוא מאוד נרקיסיסטי.‬
‫הוא מאוד יהיר.‬
‫ואנחנו צריכים לסרוק את כל הסרטונים, ‬
‫למרות שזה הדבר הכי גרוע בעולם.‬
‫אבל צריך לעבור עליהם‬ ‫כי יכולה להיות תמונה חדשה.‬
‫דיאנה שלחה לי הודעה, ‬
‫והיא הייתה כזה, "היי, ‬ ‫מצאתי סרטון יוטיוב חדש של לוקה.‬
‫תצפה בו".‬
‫בערך באמצע הסרטון, ‬
‫שמתי לב לתמונה שמעולם לא ראיתי.‬
‫ואמרתי, "את מדברת על התמונה שלו‬
‫מול מדרגות האבן?" היא אמרה, "כן".‬
‫אז יש כמה דברים מאוד חשובים לגבי התמונה.‬
‫דבר ראשון, העצים.‬
‫עלי העצים עדיין נבטו, ‬
‫אז זה נראה כמו תחילת האביב.‬
‫אז ידעתי שזה היה עדכני, זה היה רלוונטי.‬
‫הדבר השני שהיה חשוב זה הפנסים להולכי הרגל.‬
‫הם היו מאוד מיוחדים.‬ ‫הם לא נראו כמו טורונטו.‬
‫הם היו שחורים.‬
‫אני יודעת שאלה שבטורונטו צהובים.‬
‫הם היו מרובעים.‬
‫- פנסים להולכי רגל בקנדה -‬
‫- מונטריאולים -‬
‫ואז, בום.‬
‫אז השיערות שלי בצוואר מיד סמרו.‬
‫אלוהים, אולי הוא נסע למונטריאול.‬
‫ופשוט פתחנו גוגל מפות‬
‫והתחלנו לעבור על הרחובות באופן דיגיטלי.‬
‫ואנחנו עוברים על ה "סטריט וויו"‬
‫ועוברים צעד אחר צעד במורד הרחוב.‬
‫אני עובר על רחוב אחד, ‬
‫היא עוברת על רחוב אחר.‬ ‫אני עובר על הרחוב הזה, ‬
‫היא עוברת על רחוב אחר.‬
‫ואז פתאום‬
‫אני אומר, "אלוהים אדירים.‬
‫הנה המדרגות, ממש שם".‬
‫וזאת הייתה אוניברסיטת מקגיל‬ ‫במרכז מונטריאול.‬
‫אז מיקמנו אותו במונטריאול.‬
‫אז עכשיו צריך להסתכל על מונטריאול‬ ‫וזה מקום שמעולם לא התעסקנו איתו.‬
‫זה מחוז שונה לגמרי.‬
‫תחום שיפוט אחר, משטרה אחרת, הכול אחר.‬
‫זה היה לוקח אפילו יותר זמן‬
‫לבסס אמינות עם משטרת מונטריאול עכשיו‬
‫כי אנחנו סתם חנונים אינטרנטיים.‬
‫- מונטריאול -‬
‫אז זה החלק האחורי של הבניין שלנו, ‬
‫דקרי 5720.‬
‫זה היה יום שלישי בבוקר. ירדתי למטה.‬
‫עד שהתחלתי להוציא את הזבל, לא יודע, ‬
‫השעה הייתה אולי תשע, תשע וחצי.‬
‫- מייק נדאו‬ ‫שרת -‬
‫וכשהוצאתי אותו, ‬
‫שמתי לב למזוודה שהייתה על הצד.‬
‫אבל זה נראה לי חשוד כי היה עליה מנעול.‬
‫למה יש מנעול‬
‫על מזוודה ישנה?‬
‫מי יזרוק את זה לזבל?‬
‫ואז ראיתי שתולעים יצאו‬
‫מהחלק העליון של החור.‬
‫אז הנחתי שמישהו...‬ ‫הכלב שלו מת או שהחתול שלו מת‬
‫או משהו, והוא לא ידע מה לעשות איתו.‬
‫אבל הסתקרנתי, ‬
‫אז החלטתי לפתוח אותה.‬
‫- מחלקת פשעים חמורים -‬
‫השעה הייתה 10:15 באותו בוקר‬
‫כשהתקבלה שיחה במוקד חירום.‬
‫- בלשית קלודט המלין‬ ‫משטרת מונטריאול - מחלק רצח -‬
‫ביום הראשון, כשהשיחה הראשונה נכנסה למשרד, ‬
‫למעשה חשבנו שזאת תהיה חקירה קצרה, ‬
‫אבל זה לא הסתדר בצורה הזאת.‬
‫מישהו מצא מזוודה אפורה‬
‫ברחוב דקרי 5720.‬
‫כשהגעתי, כבר היו...‬
‫סרטים אדומים.‬
‫המזוודה המדוברת‬ ‫הונחה בסמטה האחורית של הבניין.‬
‫הריח, קודם כל, ‬
‫הוא היה הרסני.‬
‫היו הרבה זבובים, ‬
‫והיו תולעים.‬
‫אז הקמנו מהר את האוהל‬
‫כדי שנוכל לפתוח אותה.‬
‫אז חוקר המז"פ פתח את המזוודה.‬
‫מיד, מה שראינו היה, קודם כל, ‬
‫זה היה זכר, זכר לבן.‬
‫הזרועות נכרתו, ‬
‫הרגליים נכרתו, ‬
‫והראש נכרת, ‬
‫והוא נוקב הרבה פעמים‬
‫באזור הבטן.‬
‫ו...‬
‫בשלב זה, אני שואלת את עצמי, ‬
‫ "איזה מין אדם היה עושה את זה?"‬
‫אבל מישהו כנראה הודיע לתקשורת‬
‫כי הם הגיעו מאוד מהר.‬
‫אז לבסוף, התראה.‬
‫והדבר הראשון שראיתי זה אוהל משטרתי.‬
‫פתחתי את הקישור...‬
‫ונכתב שם...‬
‫ "פלג גוף עליון נמצא במזוודה במונטריאול."‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫- זה כל כך דפוק. -‬
‫היה מנעול קטן. חתכנו אותו. פתחנו אותה, ‬
‫והיה פלג גוף עליון ללא ראש.‬
‫והייתי כזה, "זין, הם מצאו את זה".‬
‫- לך תזדיין, לוקה. -‬
‫אנחנו כקבוצה, צופים בכל זה מתרחש‬
‫מולנו, כאילו, ‬ ‫ "אלוהים אדירים, זה באמת אמיתי" .‬
‫זה כבר לא היה משחק ברשת.‬
‫זה היה העולם האמיתי.‬
‫הזהות לא אומתה עדיין, ‬ ‫אבל אנחנו יודעים משהו בוודאות.‬
‫זה זכר, זכר לבן.‬
‫- למה הם לא הקשיבו?‬ ‫מי יודע. אמרנו להם. -‬
‫ניסינו ליצור קשר עם משטרת טורונטו‬ ‫לפני שהם מצאו את הגופה.‬
‫- ממש מתסכל!! -‬
‫וללא ספק, ‬
‫זה פאקינג קרה.‬
‫כל מה שאמרנו שיקרה, קרה. הוא עשה את זה.‬
‫אז מן הסתם, יצרנו קשר עם משטרת מונטריאול.‬
‫היה לנו מלא מידע לתת להם, ‬
‫אבל הם לא נענו לנו בכלל.‬
‫בשלב מסוים בטוויטר, ‬
‫הייתי די קולנית איתם וכעסתי ודי התפרצתי.‬ ‫אתה יודע, כאילו...‬
‫- אתם מוכנים להקשיב לנו?!?! -‬
‫"יש פה אנשים שיכולים להיות בסכנה, ‬
‫ואתם מתעלמים ממני.‬
‫- אני לא מאמינה -‬
‫יש לי את כל המידע הזה לתת לכם."‬
‫- אני כל כך כועסת -‬
‫והראיתי להם מה זה, ‬ ‫ואף אחד אפילו לא הגיב לי.‬
‫אולי הם היו עסוקים מדי בחקירה שלהם‬
‫שלא היה להם זמן להתעסק‬ ‫עם החנונים האינטרנטיים האלה.‬
‫אין לנו שום אמינות.‬
‫- בא לי לצעוק זיבולי שכל!!!‬
‫- מאוכזבת, עצובה, כועסת, מפוחדת. -‬
‫מאחורי המזוודה, היו הרבה שקיות אשפה.‬
‫בסך הכול, היו 33 שקיות.‬
‫אבל שמתי לב לחומר אדום-חום‬
‫שנזל מתחת לשקיות האשפה.‬
‫הייתה לי הרגשה שזה דם.‬
‫התחלנו לעבור על השקיות אחת-אחת.‬
‫מצאנו בקבוק יין אחד.‬
‫היה פוסטר שהיה כולו מקומט.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫בנוסף, טי-שירט צהובה.‬
‫מצאנו גור כלבים מת בשקית.‬
‫גור כלבים שחור ולבן מת.‬
‫לבסוף, באחת משקיות הזבל, מצאנו משהו.‬
‫שמיכות מוכתמות בדם.‬
‫טוב, פגענו במטרה פה.‬
‫מצאנו מסמכים.‬
‫רישיון נהיגה מאונטריו.‬
‫- מגנוטה, לוקה, רוקו -‬
‫קבלה מבית מרקחת‬
‫ועל שניהם היה שם:‬
‫לוקה רוקו מגנוטה.‬
‫אין לי מושג מי זה האיש הזה.‬
‫מעולם לא שמעתי את השם הזה, ‬
‫ויש לי כתובת על הקבלה...‬
‫רחוב דקרי 5720, דירה 208.‬
‫אז עכשיו אני מסיקה שמה שנמצא בזבל, ‬
‫מה שנמצא במזוודה, מגיע מדירה 208,‬
‫וזה כנראה לוקה רוקו מגנוטה שנהרג.‬
‫אז שלחתי שוטר...‬
‫לבדוק, לא לחפש בדירה, ‬
‫אלא רק לעשות בדיקה.‬
‫אבל לא היה...‬
‫כלום. היא הייתה נקייה.‬
‫היו רהיטים בסיסיים.‬
‫על השולחן, היה...‬
‫בקבוק מיץ לימון.‬
‫מיטה עם סדין חום.‬
‫אבל השוטר חשד...‬
‫כי הוא אמר, "זה מריח כמו כימיקלים".‬
‫אבל לא היה איש בתוך הדירה, ‬ ‫אז הדירה נסגרה בחזרה...‬
‫כי חייב להיות לנו צו כדי לחפש בדירה.‬
‫- בלש אנטוניו פרסידו‬ ‫משטרת מונטריאול - מחלק רצח -‬
‫הממונים עליי הודיעו לי שנמצא פלג גוף עליון‬
‫במזוודה ושנוכחותי התבקשה‬
‫בבניין בדקרי.‬
‫דיברתי עם מנהל הבניין‬
‫כדי לאשר שהיו מצלמות אבטחה, ‬
‫והוא אישר שהיו שתי מצלמות בבניין.‬
‫הייתה מצלמת אבטחה‬
‫בחזית, אז אפשר לראות אנשים נכנסים ויוצאים.‬
‫ומצלמה במרתף, ‬ ‫לשם אנשים מביאים את הזבל שלהם.‬
‫בהתחשב בכך שהשרת אמר שהמזוודה הייתה בסמטה‬
‫לפני שהוא הוציא את הזבל, ‬
‫ידענו שזאת הייתה נקודת התחלה טובה.‬
‫אז התחלנו להסתכל על צילומים‬
‫במסגרת הזמן הזה כדי לראות אם נוכל למצוא‬
‫את האדם ששם את המזוודה שם.‬
‫הצלחנו לראות אדם‬
‫ב-25 במאי, בערך ב-2:47 בבוקר, ‬
‫שם דברים בזבל ועוזב.‬ ‫אדם צעיר בשנות ה-20 המאוחרות שלו.‬
‫הוא לבש חולצה צהובה.‬
‫מה שהיה ממש מוזר לגבי האיש הזה, ‬ ‫קודם כל, זה מוקדם בבוקר, ‬
‫אחרי 2:00 בבוקר, ‬
‫כשרוב האנשים ישנים.‬
‫בדרך כלל, ‬ ‫הייתי מתאר לעצמי שאם אתה הולך לזרוק זבל, ‬
‫אתה תיקח שקית זבל ותלך פעם אחת.‬
‫אבל האיש הזה עשה זאת שוב ושוב.‬
‫הפעם, זה 4:02 בבוקר, ‬ ‫אז הוא בטח הלך לפחות 20 פעם.‬
‫עדיין המשכתי לעבור על הזבל.‬
‫מצאנו מברג צבוע בצבע אפור מטאלי, ‬
‫ששונה כדי להיראות... אולי כמו דוקרן.‬
‫מצאנו סכין...‬
‫אבל היו עליה חתיכות של עור ודם.‬
‫מצאנו מסור...‬
‫ואז לבסוף, חלקי גוף.‬
‫מצאנו את הרגליים‬
‫ואת הזרועות.‬
‫אבל היה משהו מאוד מסקרן.‬
‫לא היו כפות ידיים, ‬
‫לא היו כפות רגליים, לא היה ראש.‬
‫החלקים האלה היו חסרים.‬
‫וכולנו שאלנו את עצמנו, ‬ ‫מה עומד לקרות עכשיו?‬
‫ערב טוב. אנחנו פותחים את הערב‬ ‫עם חדשות מתפתחות המבשרות רעות‬
‫מבירת האומה, שם המשטרה חוקרת‬
‫שתי חבילות מסתוריות‬
‫שמוענו למטה המפלגה השמרנית.‬
‫פקידת קבלה פתחה את הקופסה ספוגת הדם‬
‫ומצאה רגל כרותה.‬
‫הראש שלי הסתובב בשלב הזה, ‬ ‫הייתי כזה, "וואו, ‬
‫מה אנחנו עוברים עכשיו?"‬
‫הרגל השמאלית הייתה עטופה בנייר משי ורוד.‬
‫וכשפתחו את נייר המשי, ‬
‫היה שם פתק.‬
‫למעשה, זה היה שיר.‬
‫"ורדים הם אדומים, ‬
‫סיגליות הן כחולות.‬
‫המשטרה תזדקק...‬
‫לרישומי שיניים כדי אותך לזהות. כלבה."‬
‫כרגע, יש לנו חוקרים ראשיים‬
‫שחוקרים את זה.‬
‫בסדר? בשלב זה, זה כל מה שאוכל לספר לכם.‬
‫- לעזאזל. -‬
‫זה בעיקרון ראש ממשלת קנדה‬
‫שאליו אתה שולח רגליים אנושיות מזוינות.‬
‫- אני צריכה בירה -‬
‫זה עניין רציני.‬
‫- זה באמת קורה? אני לא מסטול, נכון? -‬
‫זה ה- "לכו תזדיינו"...‬
‫האולטימטיבי, ‬
‫"אני רוצה תשומת לב.‬ ‫אלה יהיו חדשות גדולות".‬
‫- זה משודר בחדשות BBC -‬
‫המשטרה אומרת שחבילות‬ ‫שהכילות את גפיו הנותרים של הקרבן‬
‫קרוב לוודאי נשלחו למשרדים אחרים במדינה.‬
‫הוא הולך לקבל את תשומת לבו של העולם עכשיו.‬
‫אתה פשוט...‬
‫אתה...‬
‫להחזיר את עצמי למצב ההוא, ‬
‫ואיך שאני מדברת עכשיו, ככה הייתי.‬ ‫השתגעתי לגמרי.‬
‫ואני חושבת שכל אחד היה משתגע.‬
‫לא נראה לי שמישהו בעולם‬ ‫היה מוכן נפשית למשהו כזה.‬
‫אתה עובד כל כך קשה‬
‫כדי למנוע משהו מלקרות, ואז זה קורה.‬
‫ואז אתה תוהה, "האם לחצתי יותר מדי?"‬
‫אתה יודע, "האם לא עשיתי מספיק?"‬
‫"מותק, עשית מספיק.‬
‫האם עשית יותר מדי?‬
‫האם דרבנת אותו‬
‫ונתת לו את תשומת הלב שהוא רצה, ‬
‫וזה היה כמו סם? זה פשוט כבר לא הספיק לו.‬ ‫האם הוא הזדקק ליותר תשומת לב?"‬
‫אתה עובר טווח של אשמה, ‬
‫מאשים את עצמך.‬
‫וזה מחליא אותך, וכואבת לך הבטן, ‬
‫ואתה מקיא, ואתה לא אוכל.‬
‫- סיימתי בינתיים.‬
‫רק רציתי לזחול למיטה עם הכלבים‬ ‫ולצפות בתכניות ריאליטי גרועות.‬
‫- לא... את מדהימה. -‬
‫אז הייתי צריכה להיעלם.‬
‫- התנתקות -‬
‫- מונטריאול -‬
‫לאחר ששמעתי את החדשות שרגל שמאלית התקבלה‬
‫במשרדי המפלגה השמרנית באוטווה, ‬
‫מיד נשלחתי‬
‫לסניף דואר פה במונטריאול, ‬
‫שהיה מרוחק כעשר דקות מהבניין בדקרי.‬
‫על החבילה הזאת היה ברקוד, ‬
‫אז הצלחנו לזהות את סניף הדואר‬
‫ששלח את החבילה הזאת.‬
‫אז, הנה זה.‬
‫זה בית המרקחת, ‬
‫וסניף הדואר ממוקם בתוך בית המרקחת.‬
‫אז אמרתי למנהל בית המרקחת‬ ‫שאני צריך לראות צילומי אבטחה...‬
‫מהשעה המשוערת‬
‫שבה החבילה הזאת הייתה נשלחת.‬
‫והוא גולל קדימה ואחורה.‬
‫ואז אני אומר, "תעצור שם".‬
‫אנחנו רואים אדם‬
‫שעומד בתור, ‬
‫ובידיים שלו יש חבילה.‬
‫פשוט הסתכלתי על השותף שהיה איתי‬
‫והוא הסתכל עליי, וידענו, ‬
‫זה אותו אדם‬
‫שראינו במרתף של הבניין בדקרי.‬
‫מאה אחוז אותו אדם.‬
‫בשלב זה, ידענו שהוא החשוד שלנו.‬ ‫אז עכשיו היינו צריכים לזהות אותו.‬
‫שאלתי את המנהל אם היה לו מסמך‬
‫שמאשר ומאמת את שליחת החבילה הזאת.‬
‫המסמך שתמך בעסקה‬
‫נחתם על יד אדם בשם רוקו.‬
‫הוא גם הודיע לי שהיו שתי חבילות.‬
‫לא חבילה אחת, אלא שתי חבילות, ‬
‫להפתעתי.‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫חשבתי שדברים כאלה קורים רק בסרטים.‬
‫קראו לזה מגוחך, מוזר, ‬
‫סיפור מעוות שממשיך להתעוות.‬
‫לאחר שכף רגל אנושית‬ ‫נמסרה למטה המפלגה השמרנית, ‬
‫היום גילינו שחלק גוף שני, ‬
‫כף יד, נשלחה לליברלים.‬
‫- ג'סטין טרודו -‬
‫אני מוטרד מכך שמישהו חשב‬ ‫שמפלגה פוליטית הייתה מטרה ראויה‬
‫עבור חלק הגוף המסוים הזה.‬
‫ומי יודע לאן נשלחו שאר חלקי הגוף?‬
‫כשהודיעו לי שיש לנו חשוד, ‬
‫וששמו לוקה רוקו מגנוטה, ‬
‫ושהוא לא הקרבן, ‬
‫נדהמתי. אני כזה, "וואו!"‬
‫אבל למרבה הצער, עדיין אין לנו מספיק ראיות‬
‫כדי להודיע לציבור.‬
‫אנחנו עדיין צריכים לגלות‬ ‫כיצד מר מגנוטה נפגש עם הקרבן.‬
‫כיצד מר מגנוטה שכנע אותו לבוא לדירה שלו?‬
‫להשיג את כל הפרטים האלה...‬
‫יכפיל את הראיות שלנו.‬
‫שמעתי דפיקה מחרידה בדלת.‬
‫חבטה על דלת הכניסה ועל הדלת הצדדית.‬ ‫זה נשמע כאילו מישהו פורץ פנימה.‬
‫אז תפסתי את הטלפון...‬
‫והתכוונתי להתקשר למוקד החירום.‬
‫וראיתי פנסים מאירים דרך החלון, ‬
‫- אנה יורקין -‬
‫אז זחלתי על הרצפה, ‬
‫עד החלון, והורדתי אותו טיפה כדי לראות.‬
‫כי הוא היה נעול.‬
‫וראיתי שוטר בדלת, ‬ ‫והתחלתי לרעוד כי זה היה אמצע הלילה, ‬
‫וכששוטר בא לביתך באמצע הלילה, ‬ ‫אתה יודע שזה לא טוב.‬
‫פתחתי את דלת הכניסה, ‬ ‫שעכשיו נתנה לי תצפית על הרחוב, ‬
‫וכל הרחוב היה מלא במכוניות משטרה.‬
‫והיו שני שוטרים בדלת הכניסה.‬
‫אמרתי, "היכנסו".‬
‫ואחד מהם...‬
‫הסתכל ואמר, ‬
‫ "הוא הרבה יותר קטן ממה שחשבתי."‬
‫הוא אמר, "את אימא של לוקה מגנוטה?"‬ ‫אמרתי, "כן".‬
‫ואני כזה, "הבן שלי! מה קרה לבן שלי?"‬
‫הוא אמר, "לא קרה כלום לבן שלך.‬ ‫אנחנו מחפשים אותו".‬
‫ואני כזה, "בגלל סרטוני החתולים?"‬
‫הוא אמר, "האם הבן שלך פה?"‬
‫אני אמרתי, "לא". אני כזה, ‬ ‫"למה אתם מחפשים אותו?"‬
‫הם לא ענו לי.‬
‫והם פשוט... הם עזבו.‬
‫קיבלתי שיחה מהבלש במשטרת טורונטו.‬
‫הוא היה בחופשה ולא היה מודע, ‬
‫וכשהוא חזר, הם סיפרו לו‬
‫לגבי מה שהתרחש‬
‫ואיך שמשטרת מונטריאול‬ ‫מחפשת את לוקה מגנוטה.‬
‫וזה אדם שאת השנתיים האחרונות בחייך‬ ‫בזבזת בחיפוש אחריו כל שבוע.‬
‫עכשיו אתה שומע שהבלש מציין את שמו ברצח.‬
‫זה היה מאוד הזוי.‬
‫- פשוט וואו!!! -‬
‫- אנחנו צריכים להתחיל להכניס‬ ‫את כל הראיות שלנו לתבנית של מסמך! -‬
‫- איפה באודי לעזאזל?!? -‬
‫בשלב זה, אין לנו מושג מיהו הקרבן, ‬
‫אבל התבקשתי לבוא לתחנת הפיקוד הניידת.‬
‫אני נכנסת‬
‫ויש ארבעה זוגות עיניים שמסתכלות עליי‬
‫ואומרות, "קלודט, כדאי שתשבי".‬
‫הם קיבלו דוא"ל שבו נכתב שיש סרטון‬
‫שהופך לוויראלי ברשת.‬
‫הפעלנו את הסרטון.‬
‫ועכשיו אני חוזה באדם נרצח.‬
‫בתור חוקר במחלק רצח, ‬
‫אתה תמיד חוקר לאחר שרצח התרחש.‬
‫אבל עכשיו, ‬
‫חזיתי במה שקרה.‬
‫זה כאילו שהייתי מאחורי הרוצח, ‬
‫וצפיתי בו רוצח.‬
‫- השהיה -‬
‫נאלצנו לעצור את הסרטון.‬
‫אמרתי, "זה בלתי אפשרי.‬
‫מה שאני רואה זה בלתי אפשרי".‬
‫לא הייתה להם את אותה תחושה כמוני‬
‫כי אני הייתי זו שחיטטה בזבל.‬
‫הדבר הראשון שנחת עליי:‬
‫הפוסטר.‬
‫- קזבלנקה -‬
‫הפוסטר הזה, ‬
‫ראיתי אותו בזבל.‬
‫אבל לא חשבתי שהוא היה רלוונטי.‬
‫זה היה לא מציאותי לחלוטין.‬
‫אבל ידעתי דבר אחד.‬
‫מה שקרה, קרה בדירה 208.‬
‫אז ראיתי אדם במה שנראה כמו אמבטיה‬
‫עם המים זורמים, ‬
‫משחק עם הראש.‬
‫הראש, הוא פשוט סובב את הראש.‬
‫זאת הפעם הראשונה שראיתי...‬
‫את פניו של הקרבן.‬
‫זאת הפעם הראשונה‬ ‫שיכולתי להתאים פנים לגוף שיש לי.‬
‫יכולתי לראות אדם אסייתי, אדם צעיר, ‬ ‫באמצע שנות ה-30 לחייו.‬
‫אחרי זה, ראיתי גור כלבים שחור ולבן, ‬
‫עם האדם מחזיק סכין.‬
‫בשלב זה, ‬
‫הייתי חייבת לעצור. הייתי חייבת לצאת.‬ ‫זה היה מגוחך.‬
‫חזרתי פנימה...‬
‫ואז ראיתי...‬
‫אני חייבת להפסיק.‬
‫כי עכשיו ידעתי כיצד נראה החשוד, ‬
‫התחלנו לצפות בעוד צילומי אבטחה...‬
‫של הבניין בדקרי.‬
‫צפיתי בכמה ימים‬ ‫לפני שפלג הגוף העליון נמצא.‬
‫ובשלב מסוים, הצלחתי לראות...‬
‫שני אנשים צעירים‬ ‫בשנות ה-20 המאוחרות שלהם נכנסים לבניין.‬
‫אחד מהם היה החשוד‬
‫שראינו בסניף הדואר, ‬
‫והשני לא נראה כמו אדם לבן.‬
‫הוא נראה קצת יותר שחום.‬
‫אולי אסייתי, אולי דרום אמריקאי.‬
‫התחלתי לחפש בדוחות הנעדרים.‬
‫ונתקלתי בשם, ג'ון לין.‬
‫ג'ון לין היה חברי הטוב ביותר.‬
‫זה היה ערב יום ראשון.‬
‫אכלתי ארוחת ערב וקיבלתי שיחת טלפון‬
‫מחברו לשעבר של ג'ון לין, ‬
‫ששאל אם ראיתי את ג'ון לין...‬
‫- בנג'מין שו -‬
‫בימים האחרונים. אמרתי שלא.‬
‫הוא לא שמע מג'ון לין במשך כ-60 שעות.‬
‫זה היה מאוד יוצא דופן‬ ‫כי הוא היה מסוג האנשים‬
‫שהיה מתקשר אלינו‬ ‫אם הוא היה נוסע למקום אחר.‬
‫ג'ון לין היה אדם די ביישן.‬
‫הוא לא היה הומו מוצהר, ‬
‫אבל זאת הסיבה שהוא הגיע לקנדה, ‬
‫כי זה מקום יותר ליברלי ומקבל.‬
‫זה...‬
‫הבניין שבו ג'ון לין גר.‬
‫כשהגעתי לפה, ‬
‫הדלת הזאת הייתה נעולה, ‬
‫אז נאלצתי להתקשר אל מנהל האחזקה‬
‫כדי לקבל אישור להיכנס לבניין ולדירה שלו.‬
‫הלכתי למטבח.‬
‫הייתה מחבת עם שמן טיגון, ‬ ‫והביצים חיכו להיות מטוגנות.‬
‫החתול...‬
‫זחל מחדר השינה שלו‬
‫עם הבטן על הרצפה.‬
‫זה נראה כאילו החתול לא אכל מספר ימים.‬
‫החתול של ג'ון לין היה כמו התינוק שלו.‬
‫הוא לא היה משאיר את החתול ללא השגחה‬ ‫לכמה ימים.‬
‫אז התקשרתי אל המשטרה מיד.‬
‫הם אמרו, "תישאר איפה שאתה.‬ ‫אנחנו צריכים לדבר איתך".‬
‫אז אני...‬
‫התחלתי להרגיש שהעניינים...‬
‫משתבשים.‬
‫זה היה בסביבות ארבע בבוקר, ‬
‫ומה שרציתי לעשות‬ ‫היה ללכת למקום שבו גר ג'ון לין‬
‫כדי לקחת כמה חפצים עבור השוואת DNA סופית.‬
‫לקחנו מברשת שיניים ובקבוק מים.‬
‫המשטרה לא אמרה לי כלום לגבי התיק.‬
‫אבל הייתה שמועה.‬
‫רצח, סרטון רצח מבעית שמסתובב ברשת.‬
‫שמעתי שהקרבן היה בחור אסייתי.‬
‫- סרטון רצח אסייתי -‬
‫מצאתי סרטון שנקרא...‬
‫ "מטורף 1, דוקרן 1" .‬
‫לא צפיתי בסרטון במלואו, ‬
‫אבל כן הצצתי בו.‬
‫אז ממש בסוף, ראיתי תמונה.‬
‫אדם עם ראש כרות.‬
‫וזה היה הרגע...‬
‫שזיהיתי שזה ג'ון לין.‬
‫- לאס וגאס -‬
‫אז, עברו 24 שעות מאז שהם מצאו את הגופה...‬
‫ועדיין סוג של ריחמתי על עצמי, ‬
‫צפיתי בתכניות גרועות.‬
‫ידוע שהקרבן...‬
‫הקרבן בן ה-33, הוא ג'ון לין.‬ ‫הוא סטודנט מאוניברסיטת קונקורדיה...‬
‫ואז פתאום, התפרסמו החדשות לגבי ג'ון לין.‬
‫היה לנו קשה להסיר את הסרטון.‬
‫סרטון כל כך נוראי.‬
‫זה לא סרט.‬
‫עכשיו עלינו להתמקד במציאת החשוד.‬
‫לכן אנו זקוקים לעזרת הציבור. אנו...‬
‫והתחלתי לחשוב, "בסדר, ‬ ‫השוטרים עדיין מחפשים את לוקה, ‬
‫אז אני צריכה להתאפס על עצמי‬
‫ולחזור לרשת ולהצטרף לצוות שלי.‬
‫התכוונתי לתפוס אותו.‬
‫- טוב חזרתי; דעתי הוסחה. -‬
‫- ברוכה השבה באודי -‬
‫רציתי להבין את צעדיו האחרונים של לוקה...‬
‫ממש לפני הרצח.‬
‫ואז התחלתי לחשוב על...‬
‫גור הכלבים.‬
‫גור הכלבים היה משהו‬
‫שהוא היה נאלץ להשיג איפשהו.‬
‫הרבה אנשים משתמשים בקרייגסליסט‬ ‫כדי להשיג כלבים בחינם.‬
‫פשוט ערכנו חיפוש רחב‬
‫והתחלנו לקרוא כל פוסט שהזכיר‬
‫"גורי כלבים בחינם" או "אני רוצה גור".‬
‫ומצאנו פוסט...‬
‫- מחפש כלב -‬
‫שהועלה ארבעה ימים לפני הרצח.‬
‫"היי, יש לי דירה עם מקום מוגבל.‬
‫אני מחפש כל כלב.‬
‫אני מאוד מנוסה עם כלבים.‬ ‫בבעלות משפחתי הייתה חנות חיות".‬
‫אדם רגיל שקורא את זה לא היה חושב פעמיים, ‬ ‫אבל כשקראתי, נזכרתי...‬
‫שאחד מחשבונות "בובת הגרב" שאחריו עקבנו, ‬
‫ולדימיר רומנוב, העלה פוסט באתר‬
‫לפני כשנה, ‬
‫ונכתב שם, ‬
‫ "בבעלות משפחתי הייתה חנות חיות" .‬
‫אז, יש לי...‬
‫כל זה מתרחש במוחי מאוד מהר‬ ‫כשאני קוראת את זה.‬
‫אז ארבעה ימים לפני הרצח, הפוסט הזה הועלה.‬
‫הוא תואם לכתיבה של לוקה.‬
‫ברגע שהבנו את עניין גור הכלבים, ‬ ‫רצינו להתחיל לחפש איך לוקה יצר קשר‬
‫עם הקרבן?‬
‫אז נשארנו בקרייגסליסט‬ ‫כי זה בבירור עבד בשבילו.‬
‫- גבר מחפש גבר -‬
‫- גבר מוכן למצוץ זין‬ ‫הומו - מציצה -‬
‫יש מלא כאלה, בסדר?‬
‫אחד הדברים שלוקה תמיד עושה, ‬ ‫הוא מקליד משהו, ‬
‫ואז הוא לוחץ על רווח ואז פסיק ואז רווח.‬
‫- אתה , מבין -‬
‫עוד דבר שהוא עושה, ‬ ‫הוא מאיית "כנראה" לא נכון בכל פעם.‬
‫הוא יכתוב דברים כמו "כזה חתיך".‬
‫או "בחור סקסי".‬
‫דברים כאלה. היו עוד, אבל דברים כאלה.‬
‫אז קל לזהות את לוקה כשזה לוקה.‬
‫- פורנו לא עושה את זה -‬
‫- רוצה לבשל ארוחת ערב -‬
‫הבא.‬
‫ואז פתאום,...‬
‫- מחפש הנאה -‬
‫רווח, פסיק, רווח.‬
‫- 35, יופי -‬
‫הפוסט הזה הועלה ב-24 במאי, ‬
‫והרצח התרחש ב-25.‬
‫ונכתב שם, ‬
‫ "אני מחפש בחור סקסי" .‬
‫טוב, "בחור סקסי", ‬
‫זה משפט של לוקה.‬
‫"אני לא אמצוץ זין.‬
‫שלח תמונה שלך.‬
‫שלח את הפנים. שלח את הגוף".‬
‫לבסוף, "אני אצלם סרט".‬
‫- זה בשביל הכיף -‬
‫זה היה לוקה.‬
‫החלקים התחילו להתחבר עכשיו.‬
‫ג'ון לין ולוקה רוקו מגנוטה הגיעו‬
‫לדירה בדקרי ביחד.‬
‫שניהם נכנסו‬
‫ושניהם נראו מאוד מאושרים באותו רגע.‬
‫אבל, מאוחר יותר, ‬
‫רק אדם אחד עוזב את הבניין.‬
‫והוא לובש את אותה טי-שירט צהובה‬
‫שג'ון לין לבש לפני.‬
‫בבדיקת הרעלים של מר לין נמצא אוקסזפאם‬
‫בדם שלו.‬
‫אוקסזפאם הוא סם הרגעה.‬
‫שאריות שנמצאו בבקבוק היין‬ ‫הכילו את אותו סם הרגעה.‬
‫אז אני מקווה שמר לין היה מעולף‬
‫לפני שמר מגנוטה שיסף את גרונו.‬
‫אנחנו רואים את לוקה רוקו מגנוטה חוזר.‬
‫הוא עוצר ומסתכל על עצמו במראה.‬
‫הוא נראה כאילו שאין לו דאגה בעולם.‬
‫יש לו תיק בידו.‬
‫אנחנו מניחים שהוא קנה כפפות פלסטיק‬
‫ופריטים אחרים כדי לנקות את זירת הפשע.‬
‫ברגע שהשגתי צו כדי לחזור לדירה 208,‬
‫לבשנו חליפה לבנה של מז"פ, ‬
‫שנקראת בדרך כלל "חליפת שפן".‬
‫נכנסתי.‬
‫אבל הרחתי שני דברים.‬
‫הרחתי חומרי ניקוי, ‬
‫והרחתי דם.‬
‫קשה לתאר כיצד מריח דם, ‬
‫אבל אם תיקח קילו בשר טחון‬
‫ותשאיר אותו על השיש במשך שש, שבע שעות...‬
‫ובהחלט, בדירה, היה ריח של דם.‬
‫כיסינו את החלונות, ‬
‫אז הדירה הייתה חשוכה לגמרי.‬
‫ואז הביולוג התחיל בבדיקת הלומינול.‬
‫הם משתמשים בנוזל מסוים‬
‫שמגיב בצורה מאוד חזקה עם דם.‬
‫אבל במיוחד המקום שבו היו המיטה, ‬ ‫המזרן והקיר, ‬
‫המקום הזה‬
‫נראה כאילו...‬
‫שנכנסת לדיסקוטק.‬
‫חושך מוחלט, והכול מואר.‬
‫אז אפשר היה לראות בבירור שהרצח התרחש‬
‫על המיטה.‬
‫ואז, אחרי זה, הגופה נלקחה לשירותים, ‬
‫ואפשר היה לראות בבירור שפלג הגוף העליון‬
‫הושען על הדלת.‬
‫אני אומרת לעצמי, "וואו".‬
‫פעם נוספת, ‬
‫אני יכולה להיות ממש מאחורי הרוצח, ‬ ‫ואני חוזה ברצח.‬
‫אני מרגישה. אני מרגישה את הרצח.‬
‫אני מרגישה את מה שקרה בדירה.‬
‫אני שומעת את המוזיקה. אני מריחה את הדם.‬
‫אז התחלתי לחשוב על השיר.‬
‫לוקה אוהב להשאיר עקבות, ‬
‫ואחת העקבות שהוא השאיר בסרטון היה השיר.‬
‫ואחד הסרטים הכי טובים שאי פעם נוצרו‬ ‫היה "אמריקן פסיכו".‬
‫בסרט, הפתיח הוא‬ ‫ "אמונה אמיתית" של ניו אורדר.‬
‫- מבוסס על רומן מאת ברט איסטון אליס -‬
‫הדמות של כריסטיאן בייל מאוד יהירה.‬ ‫הוא תמיד לובש את הבגדים המושלמים.‬
‫הוא ממש מאוהב בעצמו‬ ‫ואיך שהוא מציג את עצמו.‬
‫זה היה חשוב‬
‫כי לוקה מאוד אובססיבי לגבי המראה שלו.‬
‫הוא אוהב להציג את עצמו באופן מסוים.‬
‫אנחנו מאמינים שהוא באמת התחיל להזדהות‬ ‫עם הדמות של כריסטיאן בייל.‬
‫הוא רצה להיות מוצלח, שיהיה לו כסף.‬
‫את חתיכת כלבה מכוערת.‬
‫- לרישומי שיניים כדי אותך לזהות. כלבה -‬
‫אבל הוא גם רוצח סדרתי מטורף.‬
‫אני אדקור אותך למוות ואשחק עם הדם שלך.‬
‫רוצחים סדרתיים הם לא אנשים של רצח אחד.‬
‫הם הורגים סדרה של אנשים.‬
‫הוא רוצה לעשות זאת שוב.‬
‫היה ארון.‬
‫אתה נכנס, ‬
‫ולהפתעתי, ‬
‫יש משהו כתוב על הקיר:‬
‫"אם אתם לא אוהבים את ההשתקפות, ‬ ‫אל תסתכלו במראה. לא אכפת לי."‬
‫למה זה כתוב שם? אני לא יודעת.‬
‫בשלב זה, אני מרגישה כמו בסרט מתח.‬
‫אבל יש משפט אחד במסר הזה שהפחיד אותי:‬
‫ "לא אכפת לי."‬
‫אם לאדם הזה לא אכפת, ‬
‫זה אומר שהוא יכול לחזור על זה?‬
‫האם עומד להיות לנו רוצח סדרתי?‬
‫האם הוא יהרוג שוב?‬
‫כי לא אכפת לו.‬
‫אני לא יכולה להביע במילים‬ ‫כמה כולנו היינו מפוחדים, ‬
‫ואנחנו יושבים שם ותוהים, ‬ ‫ "איפה הוא לעזאזל?"‬
‫ב-29 במאי, בשעה 10:15,‬
‫אזרח דיווח על ריח חזק‬
‫שהגיע מהסמטה‬ ‫מאחורי שדרות דקרי 5720 במונטריאול.‬
‫הוא גילה פלג גוף עליון בתוך מזוודה.‬
‫שש בערב, באותו יום, ‬
‫המפלגה השמרנית קיבלה חבילה...‬
‫הטלוויזיה דלקה בסלון, ו...‬
‫כף רגל התגלתה בתוך חבילה...‬
‫והניוז פיד עלה לגבי...‬
‫רצח במונטריאול.‬
‫וזה היה תמידי.‬
‫כל פעןם שהלכתי לבדוק, ראיתי, "רצח".‬
‫אז גילינו על קיומו של סרטון‬
‫שפורסם ברשת והראה מקרה רצח אפשרי.‬
‫תשע בערב...‬
‫אז הם פרסמו...‬
‫ "החשוד הוא גבר בן 29", ‬
‫ו...‬
‫הם...‬
‫חשפו תמונה ושם.‬
‫שמו של החשוד בן ה-29 שאותו אנחנו מחפשים ‬ ‫הוא רוקו לוקה מגנוטה.‬
‫יש תמונה של החשוד. יש גם את השם שלו.‬
‫זה החשוד בן ה-29 שאותו אנחנו מחפשים...‬
‫לוקה מגנוטה.‬
‫מבוקש...‬
‫על רצח.‬
‫הלב שלי צנח.‬
‫כאילו שאיבדתי את האחיזה שלי בעולם.‬
‫זהו צו מחוף אל חוף.‬
‫אנחנו מחפשים את החשוד, ‬
‫ואם למישהו יש מידע בשבילנו, ‬
‫עליהם לחייג למוקד החירום.‬ ‫זאת עדיפות בשבילנו.‬
‫- הם פאקינג קראו בשמו! -‬
‫- אני עלולה לבכות, באמת שאני עלולה... -‬
‫אני חייבת לומר, ‬ ‫זאת הייתה הרגשה מוזרה לגרום‬
‫למפקד משטרת מונטריאול לומר, ‬
‫ "לוקה רוקו מגנוטה" .‬
‫זה משהו שחיכינו לו הרבה זמן.‬
‫חלק קטן מזה נתן תוקף לכל העבודה שעשינו, ‬
‫ובאותו זמן, זה עצבן אותנו‬
‫כי אני זוכר שחשבתי, ‬ ‫"טוב, אילו הם רק היו מקשיבים לנו‬
‫שלושה חודשים קודם לכן, ‬
‫אולי ג'ון לין לא היה מת היום".‬
‫אז לבסוף, משטרת מונטריאול יצרה איתנו קשר, ‬
‫והם ביקשו להצטרף‬
‫לקבוצת המידע הקטנה שלנו בפייסבוק‬ ‫לגבי לוקה, ‬
‫שם השלכנו את כל הראיות שלנו.‬
‫- היי! אני עובד במשטרת מונטריאול -‬
‫- מקווה שנוכל לעזור.‬ ‫ברוך הבא, ג'יימס -‬
‫כל הקבוצה‬
‫לא ממש צחקה, אלא סוג של נענענו בראשנו.‬ ‫כאילו, "אין להם מושג מה מצפה להם".‬
‫הם היו ממעיטים בערכו‬ ‫ועושים את אותה טעות כמונו.‬
‫אנחנו ידענו‬ ‫שלוקה הוא סוג של מומחה בהתחמקות.‬
‫הוא נמלט מטורונטו‬ ‫ונסע למונטריאול אחרי סרטוני החתולים.‬
‫הוא הרגע הרג אדם.‬
‫הוא בבירור יעזוב ויסע לאנשהו, ‬
‫אבל לא ידענו לאן הוא יסע.‬
‫אז התחלתי להעלות רעיון.‬
‫אז בסרטון הרצח, רואים פוסטר‬
‫של הסרט קזבלנקה.‬
‫אחד מחברי הקבוצה שלנו אמר, ‬ ‫ "ראיתם פעם את סצנת הפתיחה?"‬
‫אנחנו כזה, "לא". והוא, "תצפו בזה".‬
‫ואני חושב, "זה עוד רמז. לוקה מספר.‬
‫הוא מקרין את מה שהוא הולך לעשות".‬
‫ואז צפיתי בסוף הסרט.‬
‫בתוכנו, שנינו יודעים שמקומך עם ויקטור.‬
‫את חלק מעבודתו, הדבר שמניע אותו.‬
‫אם המטוס יעזוב את הקרקע ולא תהיי איתו, ‬ ‫את תצטערי על זה.‬
‫אולי לא היום, אולי לא מחר, ‬ ‫אבל בקרוב ולמשך שארית חייך.‬
‫אבל מה לגבינו?‬
‫תמיד יהיה לנו את פריז.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬